Ta skydd!
Det är några fler där!
Kör runt!
- Vad luktar det av, kommissarien? - Det är kriget, major Grau.
- God morgon, kommissarien. - Major...
Förlåt att jag stör mitt i natten.
- Ganska otrevligt... - En amatörslaktares verk.
Varför ringde ni mig? Hon är väl polska?
- Det angår inte tyska myndigheter. - Hon hette Maria Kupiecka.
- En prostituerad vi kände väl. - Dessutom tysk agent.
- Mördad av en polsk motståndsman? - Om han var sexuellt pervers...
- Motståndsmän har sina mörka sidor. - 100 knivhugg är lite väl nitiskt.
- 100...? - Ungefär... de går inte att räkna.
Han har koncentrerat sig på hennes könsorgan.
- Med hjälp av en större kniv... - Ni behöver inte vara så... målerisk.
- Hittade ni något? - Inte än.
- Vem anmälde mordet? - En man hade hört skrik... kl 23.10.
- Sa han vem han var? - Nej.
Vem bor här i huset?
Någon av er... hörde ett skrik och ringde till polisen.
Någon av er vet något om den här kvinnans död.
Om inte vederbörande berättar allt, tolkar vi mordet som... politiskt.
Att hon dödades av motståndsrörelsen och att ni alla är...
...medbrottslingar.
Om så är fallet måste jag dessvärre överlämna er samtliga till Gestapo.
Vederbörande har en minut på sig.
Jag hörde ett skrik, ett fruktansvärt skrik.
Och sen... gömde jag mig på toaletten.
Tio minuter senare ringde jag till polisen. Det är allt jag vet.
Ni uppgav inte ert namn - det var något ni inte ville de skulle få veta.
- Vad kan det ha varit? - Det finns en spricka i dörren...
- Och genom sprickan såg ni...? - En man... som gick ner för trappan...
- Beskriv honom. - Det var så mörkt...
- Beskriv honom! - Jag såg bara nederdelen.
Byxorna.
- Varför är ni rädd för det ni såg? - Han bar en uniform, sir.
- Som er. - Som min?
- En tysk officer?! Han ljuger! - Tyska officerare kan också mörda.
Märkte ni inget annat än att byxorna var som mina?
- Exakt som mina? - Nej... inte exakt...
Det gick en... röd revär längs benet.
Han ljuger!
Vet ni att endast tyska generaler har röd revär?
Ja... det var därför jag blev rädd.
- Jag förstår. - Det är omöjligt!
Ingenting är omöjligt. - En tysk general...
Ta inte uppgifterna så allvarligt - det var ju mörkt.
- Jag svär... det är sant! - Jag tror er, till motsatsen bevisas.
Varför skulle han ljuga? - Utred genast saken.
- Tänk om mördaren... är general, då? - Tja, rättvisan är ju blind.
Rättvisan struntar i röda revärer, men inte i en mördad kvinnas skrik.
Är den skyldige general, så får vi hänga honom.
Oroa er inte, Liesowski, ansvaret är mitt. God natt.
Jag minns inte sånt som hände för en hel generation sedan-
- men lagens arm är lång.
Det är 22 år sen. Gud, vad tiden går!
När jag slutade som polis behöll jag vissa handlingar.
Jag hjälper gärna en kollega. Här har vi det, kommissarien...
Kupiecka, Maria: Mördad. Fallet ouppklarat.
De misstänkta var...
Nu minns jag... En tysk general hade setts lämna hennes rum-
- och av alla generaler i Warszawa, saknade bara tre alibi den kvällen.
Det här är Liechnowski-palatset, förr i polsk e kungens ägo-
- sedermera omgjort till museum, vilk et det fortfarande tjänstgör som.
Under kriget hade tyskarna sitt högkvarter här.
Vi gick noggrant till väga när vi uteslöt misstänkta.
Vi fick vara försiktiga eftersom de var generaler-
- och det var krig, och Polen var ockuperat.
En var general v on Seidlitz-Gabler - 7:e armékårens befälhavare.
Han bodde med sin familj i palatset.
Mordkvällen befann han sig inte där.
Även hans stabschef, generalmajor Klaus Kahlenberge, saknade alibi.
Han var den minst otrevlige av dem, en intressant man utan familj.
General Gabler, ett meddelande från general Tanz.
Tack, fräulein Neumaier.
- Vi upprätthåller inte ordningen här. - Har ni läst det?
Ja, och på grund av vår omvittnade inkompetens...
Inser de inte att jag bara har tilldelats drägget?!
- Generalen kallade det inkompetens. - Snarare ansvarslöshet...
Führern har beordrat Tanz att lösa stadens problem.
- Hur då? - Minutiöst... i tre faser.
Med de mest drastiska metoder?
Drastiska? Snarare monstruösa...
Generallöjtnant Tanz ledde Nibelungendivisionen.
Landets yngste general, hjälte vid Leningrad och Hitlers gunstling.
Vi polack er avskydde honom.
Han anlände samma dag kvinnan mördades och saknade också alibi.
Första vägspärren placeras här.
- Krypskytten låg två kvarter bort. - Hela kvarteret ska spärras av.
Det hela är precis som att fiska:
Vi finkammar ytterområdena och sätter fisken i rörelse.
När de sen försöker vända om, har vi satt ut vägspärrar.
När vi drar åt nätet, har vi fått dem dit vi vill:
Med ryggen mot ghettot!
Och civilbefolkningen? I det här området tros det bo 80000 personer.
Knappast en normal civilbefolkning.
Lärdomarna vi kan dra av övningen, är fullständigt oumbärliga.
Angående eldkastarna, har jag beställt tre gånger fler än nödvändigt.
Vad är ni rädda för, barn?
- De är nog hungriga... - Har vi någon mat?!
- Smörgåsar. - Ge mig dem!
Ja, de verkar hungriga. Stackars satar...
- Er lunch, sir. - Öppna!
Räck fram händerna!
Vilka naglar - inte ens polska barn ska behandlas så!
Anteckna! Mat och godsaker ska delas ut till barnen.
Vi kan ha nytta av deras förtroende.
Han är inte längre min ordonnans, det svinet!
Han ser ju ut som om han grävt upp sin mormor med bara händerna!
Jag kräver fullständig renlighet!
Verkställ mina order!
Sedan kan vi spärra av området och sålla befolkningen.
Samtliga 80000...?
General Tanz... ursäkta mig... men bara av ren nyfikenhet...
Vad tror ni övningen syftar till?
Ni har väl själv läst meddelandet? Vad står det?
"Fas 1 går ut på att genomsöka byggnader och gripa motståndsmän."
Just det.
Det hade jag själv tänkt göra om jag haft möjligheter...
Innebär det att om motståndet kvarstår under fas 1-
- övergår vi till fas 2, rent av fas 3: Förstörelse av hela staden?
Det är precis vad det innebär.
Förefaller inte det... överdrivet?
Överdrivet...?
Vi är knappt fem mil från Moskva.
Varenda soldat behövs om vi ska besegra Ryssland-
- men här upptas tre divisioner...
...av några tusen kriminella polacker och judar!
Det är... överdrivet att tillåta något sånt.
- Vem är det? - Ni vet vad som behövs.
Eleanore! - Min hustru har just anlänt från Berlin.
Goda nyheter åtföljer alltid en god soldat.
Jag begav mig genast hit för att berätta hur ni inspirerat oss alla.
- Ni smickrar mig. - Jag hedrar er bara efter förtjänst.
Jag behöver hjälp med att förbereda soarén i kväll.
- Till er ära. - Det ska bli ett nöje.
Vår dotter Ulrike befinner sig också i Warszawa och kommer i kväll.
Ni minns väl henne... från trädgårdsfesten hos general Jodl?
Givetvis.
Det var kanske lite väl uppenbart... Men ni vet ju hur mödrar är.
- De vill gärna bli svärmödrar. - Han är en god officer.
- Vem vill inte se sin dotter gift... ...med ett krigsmonument? Ursäkta.
Jag ska studera planen närmare...
...och helt tappa modet.
En sån gräslig karl!
Vad menade han med "tappa modet"?
- Den lilla svarta... - Förlåt?
- Då vågar man ju knappt prata. - Jag måste tänka på mitt rykte.
Som du har skött dig här, är det snart fördärvat ändå.
- 10.42. Vilket datum är det? - Den 13:e.
Dessbättre har jag fortfarande känningar i högkvarteret.
Gudskelov.
Trevligt att se dig!
- Jag vill prata med dig om Ulrike. - Och jag vill prata om soarén.
- Hon var oförskämd mot mig idag. - Ja, du tänker ju skicka bort henne.
General, major Grau från underrättelsetjänsten vill träffa er.
- Vad gällde saken? - Det var personligt... och angeläget.
- Det får bli någon annan gång. - Ja, sir.
Vad hade hänt med din uniform igår kväll?
- Med min uniform? - Ja, det var en fläck på kavajen.
En röd fläck. Du skar dig inte vid rakningen, så det var nog läppstift.
Kanske i den förföriska nyans fräulein Neumaier använder?
Hur som helst är den på tvättning.
- Tur att jag tar hand om dig, va? - Givetvis, min älskade Eleanor.
Visst passar vi bra ihop?
- Lär er knacka. - Ursäkta, sir.
Major Grau från underrättelsetjänsten vill träffa er.
- Vad gällde det? - Det sa han inte.
- Jag är upptagen. - Precis vad jag sa.
- Jag tog mig den friheten. - Utmärkt.
Han har förhört sig om vilka bilar som användes igår.
Jag sa att inget fick avslöjas utan att vi först underrättades.
Utmärkt.
Tack, sergeant.
- Ja? - Beträffande min kusin Hartmann...
- Er kusin Hartmann? - Hans papper ligger på skrivbordet.
Ja, just det...
Han har nyss lämnat sjukhuset och befinner sig här i Warszawa.
Jag hoppas han kan få tjänst här.
Och av en ren tillfällighet råkar han befinna sig här nu?
Ja, sir.
- Visa in honom. - Tack, sir.
Kom in.
- Korpral Kurt Hartmann anmäler sig. - Lediga.
Ni har hedrat er... att döma av de tidningsrubriker er kusin samlat.
Ni tycks vara "en reinkarnation av Siegfried - en gammal tysk hjälte".
- Känner ni er som Siegfried? - Jag vet inte hur han kände sig.
- Bra svarat. Ni har fått järnkorset? - Han dödade 40 ryssar själv.
Vad gäller framtiden... Eftersom ni är beläst vill ni väl bli officer?
Därför ska jag skicka er till...
- Vill ni inte bli officer? - Jag föredrar att vara korpral.
- Han menar bara att... - Vad menar ni?
- Jag vill inte bli officer, sir. - Förkrossande.
Min värld rasar... Varför bli general när korpraler vill förbli korpraler?
- Han är fortfarande omtöcknad. - Uppenbarligen...
Er kusin vill ha er här, men själv längtar ni väl tillbaka till striden?
- Inte? - Nej, sir.
- Han menar egentligen att... - Sergeanten kan gå.
- Jag förstår er nog inte riktigt. - Jag vill överleva kriget.
Givetvis! Det vill vi alla. Men som soldater, måste vi slåss.
- Det gjorde jag. - Men ni vill inte återvända?
Är det här "Siegfried reinkarnerad"?
- Jag är rädd för att dö. - Om så för den goda sakens skull?
Få se... Enligt uppgifterna här, så studerade ni...
...i Dresden? - Jag studerade piano.
Jaha...
Ja! Jag har ett uppdrag åt er som kräver stort mod.
Endast någon som på egen hand dödat...
...40 ryssar klarar det.
Chopin var väl polack?
- Kan ni spela hans polonäser? - Ja.
- Ni verkar inte direkt entusiastisk? - De skrevs som en hyllning åt Polen.
Men Polen ska vi inte hylla här.
- Nej, därför föreslår jag... - Wagner.
Führern sa en gång att Wagner kan man aldrig få för mycket av.
Besynnerligt att stöta på en soldat som även känner till musik.
- Tack. - Ta inte ut nåt innan soarén är över.
- Jag vill inte tråka ut er... - Det gör ni aldrig.
...men jag förstår inte vad ni gör. - Mitt arbete.
Nämner ni mordet, så vet den skyldige att han är misstänkt.
Det är just det som är meningen.
Vad spelar det för roll vem som mördade den slampan?
Känner ni till eumeniderna?
Enligt grekisk mytologi några hemska kvinnor, även kända som furierna.
Man trodde att den dödes blod krävde hämnd - så föddes rättvisan.
Den ska väl inte upphöra bara för att det råder krig?
Vänta här så länge.
Galning...
- Grau! - Överste Mannheim...
- Är ni inte klok som visar er här? - Generalerna undviker ju mig.
Gud hjälpe er. Ta ett glas champagne, det kan ni behöva.
Kanske det.
Ni är ett föredöme i alla avseenden utom ett.
- Varför har ni inte gift er? - Tillfället har inte yppat sig.
Ni kanske lät tillfället gå er förbi?
Han har varit soldat hela livet och har förvägrats hemlivets fröjder.
I dessa tider finns det inte mycket tid över till privatliv.
- Lite champagne? - Vatten, tack.
- Vatten? - Vatten åt general Tanz.
Här är ju Ulrike! Minns ni henne från Berlin?
Hon har varit soldat i ett helt år. En utmärkt soldat.
Jag vänjer mig aldrig vid tanken.
I den nya världsordningen får även kvinnorna spela sin roll.
Ulrike ska bli sjuksköterska på ett nunnedrivet militärsjukhus i Bayern.
Vi är så stolta över henne.
Är det sant att ni i Leningrad använt ihjälfrusna soldater som sandsäckar?
Något överdrivet...
Så tråkigt... Vissa soldater tycks förfalla och börja ljuga.
- Jag tyckte det lät så företagsamt. - I mina led finns inget förfall.
- Ert vatten, general. - Tack.
Mina komplimanger till kommentaren om de ihjälfrusna.
Ulrike uttrycker sig lite märkligt.
- Jag kommer att sakna henne. - Låt henne stanna, då.
Ska vi ta oss lite att äta? - Följer ni med?
- Mod! - Det räcker inte...
Så säger man inte till generalen!
- Det var inte mer än rätt åt dig. - Jag tänker bara på ditt eget bästa.
Vilken förändring... Sedan när intresserar du dig för mig?
Du har blivit elak... men nunnorna ska väl kunna lära dig lite hyfs.
- Och om jag vägrar...? - Du är redan beordrad dit.
Du är en gräslig kvinna. Jag antar att vi förtjänar varann.
Överste Mannheim, jag dansar gärna med er.
I mina memoarer får ni hedersplatsen i kapitlet om Warszawa.
General von Seidlitz-Gabler?
- Ja, just det. Major... ...Grau från underrättelsetjänsten.
Jag har sökt er samtliga idag, dessvärre förgäves.
Vi har rätt mycket att göra.
- Vad gällde saken? - En prostituerad mördades igår.
Det tillhör väl annars yrkesriskerna?
Med tanke på detaljerna är fallet helt unikt.
Skämtar ni? I dessa tider är döda människor lika vanliga som gatstenar.
En kvinna mördades alltså...?
Ja, på Bulkowagatan 27, 4:e våningen.
Maria Kupiecka. Prostituerad, tillika tysk agent.
Hon blev fullständigt sönderskuren.
Så trevligt... men hur rör det oss?
Undersökningen visar att ingen av er kunnat... redogöra för kvällen.
Vem skulle vi ha redogjort för?
Jag inser inte vad våra förehavanden har med kvinnans död att göra?
Mördaren sågs lämna hennes rum.
- Då vet ni väl vem han är? - Nej. Ansiktet syntes inte.
Bara uniformen - en tysk officers uniform.
En tysk general.
- Vet ni vad ni gör? - Min plikt.
- Nu är den fullgjord! - Använder ni händelsevis parfym?
Emellanåt använder jag stark eau-de-cologne efter rakningen.
I morgon vill jag prata med er samtliga å tjänstens vägnar.
Vi kan ha misstagit oss, men vi ska ju inte lämna något obeprövat.
Mina herrar.
En sån drummel!
- Vem har bjudit honom? - Inte jag - han är ytterst asocial.
- Jag borde givetvis ha gripit honom. - Hur så? Han gjorde bara sin plikt.
Tja... det är några officerare jag skulle vilja presentera för er.
Något att äta?
Känn er som hemma, kommissarien.
Det här är min tredje restaurang i Berlin sen kriget tog slut.
Då var det inte mycket bevänt med oss, men nu blomstrar Tyskland!
Slå er ner!
En stor öl, tack.
Jaha... ni undrade över general Kahlenberge...
Ingen kände honom så väl som jag.
- Hartmann tycks sköta sig galant. - Ja... Va?
Javisst... av allt att döma...
Jag har naturligtvis inte träffat Hartmann sedan kriget.
Lika bra, med tank e på hur det gick.
Men jag måste erkänna att han gick hem hos kvinnorna.
Konstigt nog - han var ju inte direkt stilig... dessutom mager.
Men hur som helst gick han hem hos kvinnorna.
De fick väl ihop det första gången de träffades.
Jag minns en flicka från metron i Paris...
Man försatt ingen tid - nästa dag kunde man bombas av de allierade.
Men inget ont om dem... Var v ore vi utan amerikanerna?
- Härligt! - Jag hade nästan glömt...
- Fanns det inga flickor i Ryssland? - Jag var alldeles för rädd.
- Då duger jag ingenting till. - Tur att du inte är rädd för mig.
Det är bara... det här rummet som skrämmer mig.
Det är ju historiskt - den här sängen har tillhört polske kungen!
Det är som att sova på golvet - iskallt!
Kungen och drottningen sov aldrig - de bara älskade.
Tycker du om kriget?
Nej, herregud! Gör du det?!
Annars hade jag suttit fast på någon förläggning med tråkiga officerare.
Istället får du älska med tråkiga korpraler.
Inte alls! Du är den bäste hittills.
- Specialiserar du dig på korpraler? - Nej. Bara hjältar som du.
- Tänk så mycket tapperhet! - Det måste vara inspirerande...
- Vad är det? - Vi får inte tycka för bra om varann.
- För att jag bara är korpral? - Nej...
För att...
En man... en flicka... och så kriget...
Två pojkar jag känner har redan dött.
Märkligt... I mörkret känns du precis som de.
- Och du tycker om kriget? - Nej... jag tycker om det här...
- Nej! - Vad är det?
Inget... Jag trodde de sköt på mig.
- Du darrar ju. - Det är ingen fara.
Hur är det när någon försöker döda en?
Jäkla oväsen!
- God morgon. - God morgon, Polens konung.
Hur det är när någon försöker döda en?
- Vad tror du? - Fruktansvärt.
- Jag är glad... att du är här. - Jag med.
- Men du reser väl snart tillbaka? - Inte om det kan undvikas.
- Står du ut med sanningen? - Troligen inte.
- Jag är en bluff. - Omöjligt!
När de öppnade eld i Voroniec, flydde jag min väg.
Sedan blev jag träffad på något sätt.
Det small till... jag trodde jag dog.
När jag vaknade på sjukhuset-
- stod en general där och gratulerade mig till att ha dödat 40 ryssar.
Hela kompaniet gick nämligen åt, jag var den ende som överlevde.
Det lät väl illa på nyheterna-
- så man gjorde en hjälte av den ende överlevande - den som flydde.
Vad ger du för den tapperheten?
- Vilken underbar historia! - Underbar?
För en gångs skull fick de lång näsa.
- Kom. ÄIska med Polens drottning. - Du är verkligen... oförutsägbar.
- Vilken tur att vi träffades. - Det är just nu vi har tur...
- Efter kriget... - Det tar aldrig slut.
Nå, hur gick det? Träffade ni dem?
Generalerna Gabler och Kahlenberge var upptagna av ett sammanträde.
- Var är general Tanz? - Ska vi inte glömma alltihop?
- Var är han? - På en taktisk manöver.
Jag litar inte på honom.
- Han är hänsynslös. - Nu överdriver ni.
Han övergår endast till fas 2 om de skulle sätta sig till motvärn.
Om någon kastar sten? Skulle det vara skäl nog att ödelägga hela stan?
Ni ska då alltid överdriva. Tanz är en ansvarskännande officer...
Överste Mannheim är här.
Vi får tala vidare sedan.
Oroa er inte för Tanz, honom tar jag hand om.
Överste Mannheim.
- Ni önskade träffa mig? - Ja, det gällde...
Vad var det nu igen?
Jo... just det...
Det gäller en viss major Grau...
Halt! Halt!
Major Grau söker general Tanz.
Ett ögonblick.
Kontakta överste Sandauer, det är brådskande.
Vägspärr fyra anropar basen!
Upp med händerna!
Överste Sandauer på tråden.
Överste Sandauer, en major Grau söker generalen, men mina order...
Va? Ja, sir. Ja, sir!
Varsågod, major. - Stopp!
- Fortsätt. - Ni tycks åtminstone ha en vän...
Upp med händerna! Rör på er!
- Få över dem hit! - Hitåt! Hitåt!
Bort med er!
Ert namn?
Förnamn? Yrke?
Halt!
- Major Grau. - Varsågod.
Vänta här.
Det här är Radio Wehrmacht. Vi sänder direkt från Warszawa.
General Tanz, hjälten från Leningrad-
- genomför en taktisk manöver.
En hel stadsdel utryms för att upprätthålla ordningen.
Sektor 1 har slutfört fas 1. Sektor 3 har inte stött på motstånd.
Soldaterna lyder hängivet.
Han är en lysande fältherre vars närvaro inspirerar samtliga.
Allt utförs med största precision och befolkningen är samarbetsvillig.
Sektor 4 har slutfört fas 1 och eldkastarna är redo.
- Fortsätt i avvaktan på nya order. - Ja, sir.
Fas 1 fortskrider i avvaktan på nya order.
Eldkastarna redo.
Framåt marsch!
- General Tanz? - Bara några minuter till...
- Halt! - Stanna, annars skjuter vi!
Ta honom!
Stanna! - Öppna eld!
Sandauer!
Förbered fas 2!
- Fas 2? - Förbered fas 2.
Ja, sir. - Fas 1 slutförd. Avvakta fas 2.
Fas 2!
- Varsågod och fråga, major. - Han har gått, sir.
Den galningen förstör halva stan! Nu åker vi.
- Inget motstånd, sa ni? - Nej. Jag var på plats.
En enda krypskytt och han spränger stan i luften!
Vi är inga generaler, överlåt sånt åt dem.
Vi sköter bara pappersarbetet... och era papper har anlänt.
- Gratulerar. - Till vad?
Ni är befordrad till överstelöjtnant.
Ni ska genast omplaceras till Paris.
Varför då?
- Vem har gett order om det? - General Gabler, förstås.
- Vad gör ni? - Tar reda på vem som ligger bakom.
Det har jag redan gjort.
General Kahlenberge rekommenderade förflyttningen.
- Ni gjorde tydligen intryck igår. - Det verkar så... Tack.
- Det här är lika bra. - Det är en smaksak.
- Inget överdrivet nit. - Jag är dessvärre nitiskt lagd.
Jag var i Warszawa med general Tanz-
- och jag motsätter mig alla försök att beskriva honom som omänsklig.
Avanti! Presto!
Vi anställer mycket utlänningar. Det går knappt att få tag i tyskar.
Jag såg hur generalen var mot döende soldater...
Han var enastående. Medlidsam... ömsint...
Efter Leningrad beordrade Hitler honom att undvika skottlossning.
Det tog han hårt. Han trivdes bara på slagfältet.
- Ja? - Perdòn, sigñor.
Gracias, gracias. - Jag lär mig spanska också.
Nåja, snart är allt automatiserat... utom direktören.
I juli 1944 förflyttades vi till Paris.
De allierade stod i Normandie och Hitler beordrade oss att hejda dem-
- vilket gått om inte armén förråtts.
Men vi ska inte diskutera politik. Ni frågade om Paris...
Det var paradiset efter Ryssland.
Jag minns det som igår - tomma gator, värme, lugn och låga priser.
När jag var där i fjol var det annat - ni skulle sett hotellräkningen!
Men 1944 var stan vår. Det låter hemskt, men vi älskade Paris.
Tanz och jag skulle ha anlänt den 20 juli-
- men Tanz tidigarelade ank omsten.
Så jag underrättade högkvarteret om att vi skulle anlända den 17:e.
Jag nämner det exakta datumet. Det var ju tur att vi anlände då.
Men det var inte alla som gladde sig åt vår tidiga ank omst...
- Tack, det var allt. - Heil Hitler!
Jag finns i stabsrummet.
- Fick jag min permis? - Lugna dig!
Fas 1- i morgon infinner du dig klockan 9.15 på järnvägsstationen.
- Med en bil? - Ja, från transportcentralen.
Fas 2- du träffar den hemliga försändelsen från Berlin.
Fas 3- du har 24 timmars permission från och med klockan 12.00 i morgon.
En korpral och generalens dotter...
Du ställer då till det för dig, men du får skylla dig själv.
Brittiska 2:a armén rycker fram-
- och försöker kringränna två av våra pansardivisioner.
Under de två senaste dygnen har fienden korsat floden Aulne...
...men vi har lyckats hejda dem med hjälp av 12:e pansardivisionen...
Nå... hur gör vi nu?
- Det är väl snarast ert problem. - Ni är precis lika insyltad.
- Fältmarskalken tar emot kl. 16. - Tack, major.
- Det kommer onekligen olägligt. - Det kan man lugnt säga...
Varför anländer general Tanz tre dagar tidigare än planerat?
- Misstänker ni något? - Han kommer ju direkt från Hitler!
- Jag vill höra det här. - Amerikanerna har intagit St. Claude.
Våra styrkor intar nya positioner söder och sydost om stan.
General Gabler, general Kahlenberge...
Jag fick aldrig tacka för min befordran.
- Grau, underrättelsetjänsten. - Javisst! Trevligt att se er igen.
- Ni var kloka nog att sända mig hit. - Vi försöker sprida lite glädje...
Och snart gör general Tanz oss sällskap - precis som förr i tiden.
Jag ville bara hälsa på er.
- Tröttsam figur. - Vad märkligt...
Alla tycks känna till att Tanz ska anlända. Jag gillar det inte.
Nej. Det är ju otrevligt när katten märker att råttorna dansat på bordet.
Men vi kanske kan få katten att ta sig några dar ledigt.
Särskilt...
...som jag förstår vilka gräsliga månader generalen haft i Ryssland.
- Jag behöver 4000 man. - Det kommer ni att få också.
Vi ska skaka fram era män.
Men varför inte passa på att se lite av Paris först?
Jag behöver stridande förband - inga gubbar eller småpojkar!
Det kan vara sista möjligheten att någonsin få se Paris.
- En ren nödvändighet. - Ja. Våld är det enda de begriper.
Överlåt bara allting åt oss...
...och er egen överste Sandauer. Vi har redan bokat en svit på...
...Excelsior. Egen chaufför och vad ni än önskar. Försök koppla av lite.
- Det har jag inte råd med. - I så fall måste jag beordra er.
Blir jag tvungen att beordra er, så gör jag det.
Ja, sir. Ni tycks inte vara redo för mig.
Nå väl... jag ägnar en dag åt att studera stan.
Jag återvänder till högkvarteret klockan 8.00 den 19 juli.
- Heil Hitler. - Heil Hitler.
- Där fick ni en dags uppskov. - Vi hade behövt två...
Kom och ät med oss i morgon. Ulrike kommer... men jag vet inte när.
Jag antar... Jag antar att ni står på vår sida nu?
Ni måste bestämma er... snart!
Bestämma sig är en sak, prata högt om det en annan. Oroa er inte.
Tålamod är en av mina få dygder.
Lediga. - Ring upp militärguvernören.
- Korpral... - Sir?
Jag har ett uppdrag åt er. Kom.
Ring upp militärguvernören... åt general Kahlenberge.
Ni ska finnas vid hans sida hela tiden - dygnet runt.
Han kanske vill gå ut... Känner ni till några bra ställen?
- Nattklubbar, flickor och sånt. - Jag vet inte vad han föredrar.
Förhoppningsvis inte er, men om så är fallet - tänk på fosterlandet.
Jag ska försöka...
Vill han till högkvarteret, så meddela mig per telefon.
Anmäl er hos överste Sandauer.
- Sir... - Vad är det, korpral?
- Jag skulle haft permission i morgon. - Det är uteslutet.
- Kanske en timme på morgonen? - Nej.
Hartmann... Det här är viktigt.
Var var vi nu någonstans?
- Just det. Barnsjukdomar? - Mässlingen...
Inget allvarligt. Vattkoppor...
- Kissade ni i sängen? - Nej, sir.
- Var ni mörkrädd? - Inte speciellt.
Några könssjukdomar?
Nej, sir.
- Och böcker? - Böcker?
- Läser ni böcker? - Ja, sir.
"Krig och fred", Nietzsche, "Västerlandets undergång"...
- Psykologi, patologi? - Inte speciellt.
Visa era händer.
Ni blir inbokad på generalens hotell. Han vill se Paris.
Gör upp en tur över sevärdheter och ge den till mig.
Generalen går vanligtvis och lägger sig klockan 23.45.
Han dricker eller röker sällan, så ni får en tidig kväll.
Det här är mitt hemnummer om ni skulle behöva mig.
Om någonting osedvanligt inträffar, så ring mig omedelbart. Uppfattat?
Lycka till.
Tack, sir.
En liten parentes: Undvik kyrkogårdar och för aldrig döden på tal.
- Träffas kommissarie Morand? - 3:e våningen, rum 158. Vem kan...
Jag hittar själv.
Un colonel allemand pour monsieur Morand.
- Välkommen, överste Grau. - Hur visste ni vem det var?
- Alla andra hade knackat. - Inte en SS-officerare.
- Jag såg er spegelbild i fönstret. - Det är för smutsigt för det.
- Jag hoppas ni tål damm. - Gamla brott samlar mycket damm.
Ouppklarade brott.
- Dammet har lagt sig. - Vi kan alltid damma av dem igen.
Är det därför ni är här? Sätt er ner.
Jag ber om ursäkt för värmen, men såhär års lämnar parisarna stan.
- Hoppas tyskarna gör detsamma. - St. Lô befriades i morse.
- Kaffe? - Nej, tack.
Ni har väl uppgifter om alla?
- Alla av intresse. - Även tyskar?
Å tyska underrättelsetjänstens vägnar bevakar vi intressanta tyskar.
- Mig, exempelvis? - Ni är mycket intressant.
Tack. Och tyska generaler?
- I vilket avseende? - Är de... intressanta?
Är de intressanta, så bevakar vi dem.
- Jag vill veta allt om de här tre. - Allt är lite mycket begärt...
- Är det något särskilt ni vill veta? - En av dem är en... mördare.
Bara en? Mord är annars generalers levebröd.
Det som är beundransvärt i stor skala, är djävulskt i liten skala.
Om massmördare måste ges medalj, bör rättvisan drabba småföretagarna.
Väl funnet. Jag ska göra vad jag kan.
Jag inser att inget är gratis, inte ens kollegor emellan.
I utbyte mot information, ska jag låta frige tre franska motståndsmän.
- Tack. Misstänker ni någon särskild? - Inte direkt...
Mordnatten hade nämligen alla tre något särskilt att dölja.
- Och mordnatten var...? - Den 12 december 1942 i Warszawa.
Så fort jag inlett utredningen, förflyttades jag till Paris.
- Av mördaren? - Möjligen.
I två år har jag velat återuppta fallet och nu är alla tre i Paris.
- General Gabler... - Är svag för den sortens flickor.
- Det var alltså ett passionsbrott? - Om mördaren var markis de Sade.
Ett sexbrott, alltså. Är det därför det intresserar er?
Flickan var tysk agent. Hon kan ha mördats för att hon kände till något.
Därför är Kahlenberge intressant.
Han har inget privatliv och ändå försvinner han bara plötsligt ibland.
- Och general Tanz? - En riktig vettvilling.
Han förstörde ett helt kvarter i Warszawa för nöjes skull.
På östfronten kallades han "Slaktarn".
Hans division gick åt i Ryssland.
Han frossar i döden. Just därför tror jag inte han är den jag sök er.
Kan man ödelägga städer efter behag-
- behöver man inte nedlåta sig till kvinnomord, men jag kan ju ha fel.
Hartmann? Sergeant Kopatski, generalens ordonnans... än så länge.
Jag glömde ta ur snörena när jag putsade hans skor i morse.
Har ni inga handskar? Ni lämnar ju fingeravtryck!
Låna mina!
Här är generalens helgranson:
En flaska konjak, en termos 40-gradigt kaffe och 200 cigaretter.
- Dricker han? - Som en svamp... när ingen ser på.
Lägg portföljen där bak till höger.
Töm askkoppen så fort han lämnar bilen, han röker som en borstbindare.
Städa överallt, även under motor- huven, annars ligger ni illa till.
Klockan är en sekund i nio. Där är han!
Mannen är instruerad, sir.
- Namn? - Korpral Kurt Hartmann.
Visa era händer.
Vad glor ni på? Ta på handskarna!
- Han ska visa er stans sevärdheter. - Vi ses på högkvarteret i morgon.
Sergeant Kopatski smutsade ner mina skosnören i morse.
Två veckors permissionsförbud!
Vi passerade just Place Vendôme.
Pelaren är 43 meter hög och uppfördes 1810.
Den är av brons och gjuten av 1200 kanoner som erövrades vid Austerlitz.
Längst upp står Napoleons staty.
Framför oss ligger Tuilerierna i vars mitt tidigare palatset låg.
1792, under Franska revolutionen...
...stormade folkmassan palatset och kungen och drottningen fick fly.
Palatset brändes ner... 1871.
Vi närmar oss Place de la Concorde - ett av Paris vackraste torg.
Det var mitt på torget här som Louis XVI och Marie Antoinette...
...halshöggs under revolutionen.
Giljotinen stod mitt på torget.
- Håll ögonen på vägen, korpral! - Ja, sir.
Fräulein Gabler, sergeant Kopke från er fars högkvarter.
- Hur visste de vilket tåg jag tog? - Det visste de inte.
Jag är Hartmanns kusin och vi har inga hemligheter för varann.
- Har det hänt något? - Inte alls.
Men i sista ögonblicket fick han i uppdrag att skjutsa general Tanz.
- Finns det städer kvar där hemma? - En del... här och där...
Det fina med Paris är att de inte bombar stan - jag avskyr bomber!
Bilen väntar här utanför.
Ni bor på samma hotell som er far. Hartmann bor också där över natten.
Ni lär väl springa på varann - i lobbyn kanske.
Galleriet är stängt för allmänheten, men ni har fått specialtillstånd.
Tavlorna hänger här i avvaktan på transport till Tyskland.
- General Tanz. - Här är alla uppgifter.
Till höger hänger den franske 1700-talsmästaren Bouchet.
Samtliga tavlor har valts ut av riksmarskalk Göring.
Och här inne?
Privatägd konst som konfiskerats på riksmarskalkens begäran.
- Vilket slags konst? - Modernt, några impressionister.
- Dekadent? - Antagligen.
Tänd!
Toulouse-Lautrec - "Divanen".
En nakenstudie av Renoir från 1910.
Gauguin - från hans söderhavsepok.
Ännu en Renoir... Soutine...
Degas "Le tub" från 1886.
Vincent van Gogh - "Självporträtt". Även kallat "Den brinnande Vincent".
Målad på sinnessjukhus under hans sista levnadsår...
Och här är en målning av Cézanne...
Hur vågar ni vidröra mig?!
- Ursäkta mig, men... - Gör aldrig om det!